Suomennos: Sisazka
Oikoluku: Sisazka ja Sultan
Jimmy, herätys. Sinulla on jumalanpalvelus tänään.
Christeen! Missä housuni ovat?
Sängyllä.
DOUBT
Jimmy! Käy kaupassa, ja tuo minulle sanomalehti ja tupakkaa.
En voi. Minulla on jumalanpalvelus. Olen kuoripoika.
- Hei, Kevin! - Hei, Jimmy!
- Siinähän sinä olet. - Nukuin pommiin.
No, ehdit kuitenkin. Minä valmistelen pullot, jos sinä sytytät hiilen.
- Olenko minä sinusta lihava? - Et ole. Eivätkö vaatteet sovi?
Ei, sopivat ne.
- Menet leipomoon messun jälkeen. - Miksi et itse mene? - Valmistan aamiaisen.
- Osaan valmistaa aamiaista. - Milloin muka olet valmistanut?
- Oletpa hauska mies. - Huomenta, Isä.
Hyvää huomenta, Isä.
Istuutukaa.
Mitä teette, jos epäröitte jostakin?
Se on saarnani aiheena tänään.
Kun presidentti Kennedy salamurhattiin viime vuonna, -
kuinka moni teistä ei ollut syvästi hämmentynyt?
Epätoivo? Miten edetä? Mitä nyt?
Mitä sanon lapsilleni? Mitä itse kerron?
Se oli aika, jona ihmiset istuivat yhdessä, -
sidottuna toisiinsa vallitsevalla toivottomuuden tunteella.
Mutta ajatelkaapa sitä! Siteenne läheiseenne oli oma epätoivonne.
Se oli yleistä. Se oli kauheaa, mutta olimme siinä yhdessä.
Kuinka paljon pahempaa se sitten oli yksinäiselle miehelle tai naiselle, -
jotka olivat oman yksityisen kurjuutensa lamaannuttamia?
"Kukaan ei tiedä, että olen sairas."
"Kukaan ei tiedä, että olen menettänyt viimeisen oikean ystäväni."
"Kukaan ei tiedä, että olen tehnyt jotakin väärin."
Kuvitelkaa eristettynä olemista.
Nyt näette maailman ikään kuin ikkunan läpi.
Lasin toisella puolella ovat iloiset, huolettomat ihmiset, -
ja toisella puolella te itse.
- Siunausta, Sisar. - Kiitos.
Haluan kertoa teille tarinan.
Rahtialus upposi eräänä yönä. Se syttyi palamaan ja kääntyi ympäri.
Ja vain yksi merimies pelastui.
Hän löysi pelastusveneen, takiloi purjeen... Ja noudattaen merellä vallitsevaa tapaa -
hän käänsi katseensa taivaalle ja suunnisti tähtien mukaan.
Hän asetti kurssin kotia kohti, ja nukahti uupuneena.
Pilvet lipuivat taivaalle.
Seuraavien 20 yön aikana hän ei nähnyt tähtiä.
Hän arveli olevansa kurssissa, mutta ei voinut mitenkään varmistaa sitä.
Päivät vaihtuivat, ja merimies alkoi ajelehtiessaan -
tuntea epäilyksiä.
Oliko hän asettanut kurssin oikein? Oliko hän yhä menossa kotia kohti?
Vai oliko hän täysin eksynyt ja tuomittu kammottavaan kuolemaan?
Hän ei voinut mitenkään tietää. Oliko hän vain kuvitellut -
tähtikuvioiden paikat epätoivoisessa tilanteessaan?
- Vai oliko hän kerran nähnyt totuuden... - Suoristaudu. Heti!
Ja hänen oli vain luotettava siihen ilman, että hän olisi voinut tarkastaa asian?
Tänään täällä kirkossa teidän joukossanne on ihmisiä, -
jotka tietävät täysin sen uskonkriisin, josta kerroin.
Ja haluan nyt sanoa teille, -
epäilys voi olla aivan yhtä kestävä ja vahva side.
Kun olette eksyneet, ette ole yksin.
Isän, Pojan ja Pyhän Hengen nimeen. Aamen.
Nouskaa.
- Hei, Isä. - Hei, Champ.
Sehän oli melkoinen saarna.
Merkitsikö se sinulle mitään?
Haluan tehdä sitä. Haluan papiksi.
Olen varma, että olisit hyvä pappi.
Tässä.
Katsohan.
Näetkö?
Hänhän tanssii. Aika hyvä.
- Niin. - Tässä. Koeta sinäkin.
Se on sinulle. Ota se.
- Kiitos, Isä. - Ole hyvä.
Kuin Nooan arkkiin, tytöt. Kaksi kerrallaan.
Hyvää huomenta, Sisar James.
- Hyvää huomenta, Isä Flynn. Kaunis päivä. - Niin on. Miten te hurjapäät voitte tänään?
- Ei ollenkaan huonosti, Isä. - Hyvin, Isä.
- Huomenta, Champ. - Huomenta, Isä Flynn.
- Aiotteko pestä kätenne tänään, herra London? - Pesin ne, Isä.
Enpä tiedä. Ne ovat eriväriset kuin kaulanne.
- Hyvää huomenta. - Hyvää huomenta, Isä.
- Sisar, onko meillä koe tänään? - Huomenna, William.
- Onko siinä jakolaskuja? - Siinä, missä muitakin.
- Sisar. - Hyvää huomenta, Sisar.
- Kuinka paljon siinä on jakolaskuja? - Poika!
William London. Tulepa tänne!
Tulehan kiltisti nyt. Älä anna minun odottaa.
- Mitä hän teki? - Hän koski Sisar Jamesiin.
Lohikäärme on nälkäinen!
Ottakaa historiankirjanne esille. Kääntäkää sivu 683.
- Niin, Ralph? - Unohdin historiankirjani. - Voit katsoa Raymondin kirjasta.
Herra London? Eikö sinulla ole historiankirjaa?
- Ei, Sisar. - Jakakaa herra Malloyn kanssa.
Pitääkö minun? Hänen henkensä haisee!
Olen varma, että herra Malloylla on aivan hyvänhajuinen hengitys.
Istukaa.
Franklin Delano Roosevelt oli Amerikan 32. presidentti.
Pinni pois hiuksista, neiti Horan.
- Kyllä, Sisar. - Huomenta, Sisar James. Jatkakaa.
Franklin D. Roosevelt, samoin kuin Abraham Lincoln -
ja John Fitzgerald Kennedy, olivat ehkä parhaita presidenttejämme.
Kun hän astui virkaansa, tässä maassa oli 13 miljoonaa työtöntä.
He olivat menettäneet toivonsa. Ja presidentti Roosevelt sanoi heille: -
"Ainoa asia, jota meidän pitää pelätä, on pelko itse. "
Mitä hän tarkoitti sillä? James?
Luulen, että hän yritti sanoa, ettei mikään ole oikeastaan hullusti.
Joten älkää olko niin herkkiä.
Ehkä... Ehkä hän sanoi, että maailma on hyvä, -
ja meidän tarvitsee vain tehdä yhteistyötä ongelmista selvitäksemme.
Mikäs tämä on, herra Conroy?
- En tiedä, Sisar. - Etkö tiedä, että korvastasi tulee johto?
- En. - Mitä?
Ei, Sisar. En tiennyt.
Tulepa mukaani, poika.
Mene.
Kuka tietää, mikä uusijako oli?
Rakastan tätä laulua.
Mitä teidän mielestänne viime sunnuntain saarna tarkoitti?
- Sisar James. - Mitä? - Mitä Isä Flynnin saarna tarkoitti?
No, epäilystä. Hän puhui epäilyksestä.
- Miksi? - Anteeksi, Sisar?
No, saarnat syntyvät jostakin, eikö niin?
Tunteeko Isä Flynn epäilystä?
Arveleeko hän jonkun muun tuntevan epäilystä?
- Teidän pitää varmaankin kysyä häneltä. - Ei se olisi sopivaa. Hän on esimieheni.
Ja jos hänellä olisi ongelmia, hänen tulisi ripittäytyä uskonveljelleen -
tai Monsigneurille. Me emme jaa intiimejä asioitamme pappien kanssa.
- Ettekö? - Totta se on.
- Mistä me puhumme? - Haluan teidän olevan varuillanne.
Olen huolestunut, ehkä aiheettomastikin, Pyhän Nicholaksen koulun asioista.
- Akateemisesti? - En kutsunut sinua arvausleikkiin, Sisar Raymond.
Missy! Mene pois hänen luotaan. Ja istu alas.
Voinko liittyä seuraan, Sisar Aloysius?
Kyllä.
- Kanaa Chow Mein. - Sisar Veronican lempiruokaa.
- Se on oikein hyvää. - Pidän nuudeleista ja sen narskumisesta.
- Mitä William Londonille tapahtui? - Lähetin hänet kotiin.
Voi sentään. Hän vuotaa siis yhä verta?
- Kyllä. - Hänen nenänsä alkoi vuotaa verta kesken uskollisuusvalan.
- Tapahtuiko se aivan yhtäkkiä? - Mikä? - Hänen nenäverenvuotonsa.
- Mitä muuta se voisi olla? - Itseaiheutettua.
Tarkoitatteko, että hän aiheutti tahallaan itselleen nenäverenvuodon?
- Juuri niin. - Ei.
Olette hyvin sinisilmäinen ihminen, Sisar James.
William London on levoton poika.
Jos ette käsittele häntä oikein, hän tekee mitä vain karatakseen tuolistaan.
Hän sytyttäisi jalkansakin tuleen saadakseen puoli päivää vapaata koulusta.
Tässä. Sisar, antakaa kun autan. Hihanne.
- Katsotaanpa. - Voi kiitos, Sisar.
- Sisar Veronica on tulossa sokeaksi. - Sehän on kauheaa!
Jos pappilassa saadaan se selville, se ei ole ollenkaan hyvä asia.
Joten, jos hän vaikuttaa horjuvalta, tartu hänen käteensä.
Tavallisesti annan 8. luokan kokeneimmille opettajilleni, -
mutta minun on toimittava tietyissä rajoissa.
- Onko sinulla luokkasi hallinnassa? - Luulen niin.
Yleensä luokseni on lähetetty enemmän oppilaita.
- Yritän huolehtia asioista itse. - Se voi olla virhe.
Joudut vastaamaan minulle, -
minä Monsigneurille, hän piispalle ja niin edelleen aina Pyhään Isään saakka.
Se on ketju. Perehdy siihen.
- Makeisia? - Yskänpastilleja.
Makeiset toiselta nimeltään.
- Kuinka Donald Miller voi? - Tavanomaisesti.
Hyvä. Se tyttö... Noreen Horan.
Olen laittanut hänet mahdollisimman kauas pojista. Ei tee oikein hyvää.
Päästä hänet vain läpi. Koskemattomana.
Mitä nyt?
Tuuli on niin... Raivoisa tänä vuonna.
Onko jokin hätänä?
- Mitä? - Onko jokin hätänä?
Ei. Kuinka niin? Onko sinulla jokin hätänä?
- En usko. - No, sitten ei ole mikään hätänä.
- Niin. - Mikä tämä on? - Kynä? - Kuulakärkikynä.
Toivottavasti oppilaat eivät käytä tätä läksyihinsä?
- Eivät tietenkään. - Harmi, että olen hyväksynyt edes patruunakynät koulussa.
Aina vain koetetaan päästä helpommalla.
Jokaisella tänään tehdyllä helpolla valinnalla on seuraukset huomisessa.
- Kirjoita ylös. - Kyllä. - Kuulakynillä he painavat, ja kirjoittavat kuin apinat!
- En salli heillä kuulakärkikyniä. - Ja silti täällä on yksi.
Kynäntaito on kuolemassa tässä maassa.
- Toivottavasti ei. - Sinun pitäisi kehystää jotain.
Laita paavi liitutaululle. Nosta paavi ylös.
Tuo on väärä paavi. Hän on kuollut.
Aivan sama, mikä paavi tämä on. Käytä lasia, että näet taaksesi.
Lasten tulisi luulla, että sinulla on silmät takaraivossakin.
- Eikö se olisi hiukan pelottavaa? - Vain niille, jotka eivät ole kunnolla.
Rauhoitu. Heitä se vain tuonne ylös.
Heittäminen vapaaheittoviivalta on psykologinen juttu.
Tehdään siitä rutiinia.
Siirrä painoa, liikuta lantiota...
Onko tuo hauskaa, Ralph? Sepä vasta hauskaa onkin, kun et koskaan opi heittämään tästä.
Keskittykää rutiiniin, ja unohdatte jännittää.
Anna mennä, Jimmy.
Hyvin menee. Sinä kuuntelit. Se on hyvä.
Istukaa nyt alas. Jokainen.
Sitten toinen asia.
Olen huomannut, että useilla teillä on likaiset kynnet.
En halua nähdä sellaista.
En puhu kynsienne pituudesta, vaan puhtaudesta.
Näettekö? Katsokaa minun kynsiäni.
No, ne ovat pitkät, -
pidän niistä hiukan pidempinä, mutta katsokaa kuinka puhtaat ne ovat.
Sen takia ne kelpaavat.
Kovempaa kuin norsulauma.
- Olet kahjo! - "Ei", sanoin hänelle. "Sinä olet hänen äitinsä!"
Sinä kasvatit hänet, ruokit hänet, ja sinä kerrot hänelle että hän on lihava!"
Mutta miten lihava hän sitten on?
- Äiti vai tytär? - Tytär.
- En tavannut tytärtä koskaan. - Entä äiti?
Lihava!
Isä, onko meillä harjoitukset koulun jälkeen?
Jos te haluatte niin, niin sitten on. Ilmoittakaa minulle.
Saksan ja Italian fasistihallitukset toimivat jo yhdessä.
Ne laativat yhteistyö- ja ystävyyssopimuksen.
Sopimus oli Benito Mussolinin ja Adolf Hitlerin välillä.
Herra London, menkää takaisin paikallenne ja lopettakaa neiti Horanin kiusaaminen.
Kuka kertoisi minulle...
Niin? Kyllä, tietenkin, Isä.
Donald? Sinun pitää mennä pappilaan.
2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11.
Ja yksi, kaksi, kolme, kosketus.
Yksi, kaksi, kolme, potku.
Ja taakse, sivulle, eteen, potku.
Taakse, sivulle, eteen...
- Raymond, mitä sinä teet? - Tanssin mashed potatoa.
Sinun pitäisi tanssia bossa-novaa.
Mutta osaan mashed potaton.
Ja seuratkaa. Taakse, sivulle, eteen, potku.
Taakse, sivulle, yksi, kaksi, kolme, potku.
Taakse, sivulle, eteen, potku.
Taakse, sivulle, eteen.
Antakaa kun tulen eteenne, jotta näette mitä teen.
Yksi, kaksi, kolme...
Donald, tunnetko olosi huonoksi?
- En. - Oletko varma?
Oletko kunnossa?
- Hyvää iltapäivää, Sisar. - Hyvää iltapäivää, Sisar James.
Sisar, voinko puhua kanssanne Donald Milleristä?
- Onko hänet hyväksytty joukkoon? - Hänellä ei ole ystäviä.
Se on hyvin todennäköistä vasta kahden kuukauden jälkeen.
- Onko kukaan lyönyt häntä? - Ei.
Joku kyllä tekee sen. Ja kun se tapahtuu, lähetä heidät heti luokseni.
En ole varma, että joku löisi häntä.
Tässä seurakunnassa on irlantilaisia ja italialaisia perheitä.
Joku tulee lyömään Donald Milleriä.
- Hänellä on suojelija. - Kuka?
Isä Flynn.
Mitä?
Hän on kiinnostunut Donaldista.
Pyysin sinua tulemaan luokseni, mutta toivoin ettet koskaan tulisi.
Ehkä minun ei olisi pitänyt.
No, se on tapahtunut.
Mitä? En minä sellaista sanonut! En ole edes varma, mitä tarkoitatte!
- Anteeksi, Sisaret. - Me olemme jo valmiita. Tule, Sisar.
- Mitä olet nähnyt? - On outoa olla epäluuloinen. Olen kauempana Jumalasta.
Kun otat askelen oikaistaksesi väärän teon, -
otat askelen poispäin Jumalasta, mutta hänen suojeluksessaan.
Mitä olet nähnyt?
- Hyvää iltapäivää, Sisaret! - Iltapäivää, rouva Carson. Miksi teillä on kissa?
Koska täällä on hiiri. Haluatteko teetä?
Jos et halua tanssia hänen kanssaan, älä sitten tanssi.
- No, onko se väärin? - Ei.
Mutta entä jos tyttö kieltäytyy?
Sinulla on oikeus pyytää tyttöä tanssimaan.
Aivan niin kuin hänellä on oikeus kieltäytyä.
Jekku on siinä, että älä ota siitä itseesi.
Mitä sitten, jos kaikki tytöt kieltäytyvät?
No, sitten sinusta tulee pappi.
Seuraava kysymys.
Mitä olet nähnyt?
Hän kutsui Donald Millerin pappilaan.
- Minkä vuoksi? - Puhumaan. - Yksin? - Kyllä.
- Milloin? - Viikko sitten, tunnin aikana.
- Miksi et kertonut minulle? - En ajatellut siinä olevan mitään väärää.
Kaikista lapsista juuri Donald Miller.
- Ehkäpä siinä on järkeä. - Miten niin siinä on järkeä?
- Hän on erillään. - Ehkä se ei ole mitään! - Ensimmäinen musta oppilaamme.
Arvelin, että tästä tulisi riitaa.
Yhden tai kahden vanhemman kanssa.
Minun olisi pitänyt nähdä tämä mahdollisuus jo aiemmin.
- Kuinka olisitte voinut sen kuvitella? - Minun työni on paljastaa ketun oveluus.
- Se on työtäni. - Mutta ehkä mikään ei ole vialla.
Miksi sitten näytät siltä, kuin olisit nähnyt paholaisen?
Se johtuu vain siitä, miten poika käyttäytyi palatessaan takaisin tunnille.
- Sanoiko hän jotain? - Ei. Hän näytti säikähtäneeltä ja hän -
painoi päänsä pulpetilleen kummallisella tavalla. Ja...
Ja vielä yksi asia. Luulen haistaneeni alkoholin hänen hengityksestään.
Alkoholi tuoksui hänen hengityksestään.
Vuosia sitten St. Bonifacessa oli pappi...
Mutta silloin minulla oli Isä Scully.
En voi mennä kenenkään miehen puheille, miehet johtavat kaikkea.
Meidän täytyy pysäyttää hänet itse.
Siinä se nyt on. Kissa nappasi sen. Tämä vaatii kissan.
Niin tekee.
- Tämä pyyhe ei tule koskaan valkoiseksi. - Kyllä se tulee.
- Rouva Carson! - Voin aivan hyvin.
- Mitä tapahtui? - Oksa on pudonnut maahan.
- Oletteko kunnossa? - Hän ei nähnyt sitä. - Olen. Säikähdin vain, ei vouhoteta.
Menkää vain makuulle. Haen teille teetä.
Herra McGuinn? Voisitteko vilkaista takapihalle?
Oksa on pudonnut. Se...
Varokaa askelianne, Sisar.
- Leikkaan sen pois. - Maailma on hajoamassa, Michael.
En ole nähnyt tällaista tuulta sen jälkeen, kun lähdin Mullingarista.
En ole koskaan nähnyt tällaista tuulta. Tuulikin on muuttunut.
Mitä sinä täällä teet, Conroy?
Puhuin tunnilla, Isä.
Odotat Sisar Aloysiusta.
- Tietääkö hän, että olet täällä? - Kyllä hän tietää.
Huomenta, Isä Flynn. Hyvä kun tulitte.
Huomenta, Sisar Aloysius. Kuinka voitte? - Oikein hyvin, kiitos. Herra Conroy.
- Niin, Sisar. - Herra Transistoriradio.
Kertotaulu kokonaisuudessaan 10 kertaa, toimitettuna minulle huomisaamuksi.
Selvästi kirjoitettuna, poika. Palaa nyt tunnille. Mene, mene.
Kutsuisin teidät sisälle, mutta Sisar James tulee aivan pian.
- Kuulitteko tuulen viime yönä? - Kyllä totisesti kuulin!
- Sattuiko Sisar Veronicalle onnettomuus? - Hän kaatui ja melkein tappoi itsensä.
- Onko hän kunnossa? - Hän voi aivan hyvin.
- Hänen näkönsä ei ole kovin hyvä, vai mitä? - Hänen näkönsä on vallan mainio.
- Nunnat kaatuilevat, tiedättehän. - Tuota en kyllä tiennyt
Se on tapa. Sitä sattuu meille useammin, kuin ettei sattuisi.
Kaatuilemme kuin dominot.
- Olenko myöhässä? - Et ollenkaan.
Huomenta, Isä. Huomenta, Sisar. Anteeksi, että viivyin. Kävin Sisar Veronican luona.
- Kuinka hän voi? - Hänellä on hiukan verinen nenä.
Alan kohta ajatella, että lyöt ihmisiä.
- Sisar? - Ensin William London ja nyt...
Unohda koko juttu. No, tulkaa sisälle.
- Sisar... - Olkaa hyvä ja istukaa.
Minulla on kannullinen teetä. Suljen tämän, mutten kokonaan.
Isä, voisitteko huolehtia...
- Otatteko teetä, Isä? - Otan mielelläni teekupposen.
- Sisar, voisit varmaan tarjoilla hänelle? - Teen sen mielelläni.
- Ja itsellesi, tietenkin. - Otatteko teetä, Sisar Aloysius?
- En, minulla on jo kupillinen. - Onko täällä sokeria?
Sokeria? Kyllä.
Kyllä. Se on jossakin täällä.
Laitoin sen viime vuonna paastonaikaan laatikkoon, ja unohdin ottaa pois.
Kertoo kovasta itsekurista.
Olette varmaankin oikeassa. Tässä se on.
Tarjoilen teille, vaikkakin se vaatii harjoittelua. Olen hiukan kömpelö.
- Huomaan sormenkyntenne. - Pidän niitä hiukan pidempinä.
- Sokeri? - Niin. Yksikö? - Kolme.
- Kolme? - Makeannälkä. - Kaksi...
- Kolme. Sisar, otatteko sokeria? - En milloinkaan.
Ei sillä, että sokerissa mitään väärää olisi.
Isä, kiitos että järjestitte meille aikaanne. Meillä on mielikuvitus lopussa.
Minusta on loistava ajatus miettiä uudelleen joulukuvaelmaa.
Viime vuoden valmistelut vaikuttivat hiukan murheellisilta.
Minä rakastin sitä. Mutta rakastan kaikkia kuvaelmia. Hymnit.
"Beetlehem, pieni kaupunki", "tule jo, Emmanuel", -
- "Nyt riemuiten tänne"... - Hyvä on. Kiitos, Sisar James!
Mitä arvelette, Isä? Onko jotakin, mitä voisimme tehdä?
Me kaikki rakastamme jouluhymnejä, -
mutta voisi olla iloinen asia, jos siellä olisi myös maallisia lauluja.
- Maallisia? - Niin. "Taasen joululta kaikki näyttää", tai jotakin sellaista.
Mikähän mahtaa olla maallisen laulun tarkoitus?
- Vain hauskuus. - Tai "Kuuraparta". - Se on hyvä myös.
Voisimme pukea yhden pojista lumiukoksi, ja tanssia ympäriinsä.
Kenet heistä?
- Pidämme koe-esiintymisen. - "Kuuraparta" tukee pakanoiden uskoa magiaan.
Lumiukko alkaa elää, kun saa lumotun hatun päähänsä.
Jos musiikki olisi synkempää, ihmiset näkisivät mielikuvat häiritsevinä ja laulun harhaoppisena.
En koskaan ole ajatellut "Kuurapartaa" tuolla tavalla.
- Se pitäisi kokonaan kieltää radiosta. - Eli ei siis "Kuurapartaa".
Mutta "Taasen joululta kaikki näyttää" voisi olla hyvä, otaksun.
Vanhemmat pitäisivät siitä.
Saanko kysyä, mitä kirjoitatte tuolla kuulakärkikynällä?
En mitään. Ideaa tulevaan saarnaan.
- Onko teillä sellainen nyt? - Saan niitä kaiken aikaa.
- Kuinka onnekasta. - Unohdan ne, joten kirjoitan ne ylös.
- Mikä ajatus teillä nyt on? - Suvaitsemattomuus.
- Otatteko lisää teetä, Isä? - En vielä.
- Nyt on uusi aika, Sisar. - Mitä uutta? - Jokin ihmisten sisällä on uutta.
Auringon alla ei ole mitään uutta.
Kirkko tarvitsee muutosta.
Meidän pitäisi laulaa radiosta kuuluvia lauluja toisinaan.
- Viedä lapset ulos jäätelölle. - Makeannälkä.
Ehkä viedä pojat telttaretkelle.
- Mikä on asian ydin? - Meidän tulisi olla ystävällisempiä.
Lasten ja vanhempien pitäisi nähdä meidät perheenjäseninä.
Mutta me emme ole perheenjäseniä. Olemme erilaisia.
- Miksi? Valamme vuoksi? - Täsmälleen.
En usko meidän olevan niin erilaisia.
- Sisar, voisin ottaa nyt lisää teetä. - Ja he ajattelevat meidän olevan erilaisia?
- Työläiset... Tämän seurakunnan työläiset luottavat siihen, että olemme erilaisia.
Luulen, että olemme menneet ohi aiheen.
Olette oikeassa. Palataanpa takaisin.
Niin, Sisar Raymond?
Käskekää hänen pestä kasvonsa ja kaulansa ja raportoikaa minulle kolmelta.
Anteeksi.
Joulukuvaelma. Pitää olla varovainen Donald Millerin kanssa kuvaelmassa.
Varokaa, Sisar.
- Mitä Donald Milleristä? - Pitää olla varovainen kuvaelmassa, -
ettemme piilota häntä, mutta emme myöskään aseta häntä eteen.
- Hänen ihonvärinsäkö takia? - Juuri niin.
- Miksi? - Älkää nyt, Isä.
Minusta häntä tulisi kohdella kuin ketä tahansa muutakin poikaa.
Itsehän suosittelitte, ettei poikaa kohdella erityisenä.
Piditte kahdenkeskisen tapaamisen hänen kanssaan pappilassa. Viikko sitten?
Niin.
Mistä me puhumme?
Donald Milleristä?
Poika käyttäytyi oudosti palattuaan tunnille.
- Käyttäytyikö? - Palattuaan pappilasta. Hiukan oudosti, kyllä.
Voitteko kertoa meille, miksi?
Millä tavalla hän käyttäytyi oudosti?
Hän... Sitä on hiukan vaikea selittää.
Hän... laski päänsä pulpetille ja... jotakin...
- Tarkoitatteko, että teillä on joku vaikutelma asiasta? - Kyllä.
Ja koska hän tuli pappilasta, kysytte sitä siksi minulta?
Juuri niin.
Olenko täällä kuvaelman takia, vai halusitteko puhua tästä?
- Tästä. - No, oloni on hiukan epämukava.
- Miksi? - Miksi luulisitte?
Pojan hyvinvointi on minun vastuullani.
- Se ei ole nyt asiana. - En iloitse tästä.
Hän oli pois tolaltaan palatessaan.
- Sanoiko hän mitään? - Ei.
Mitä pappilassa tapahtui?
Tapahtui? Mitään ei tapahtunut. Puhuin pojan kanssa.
- Mistä? - Yksityisasia.
Hän on kaksitoista. Mikä voisi olla yksityistä?
- Voinko vastata...? - Et.
- En pidä äänensävystänne. - Ei ole kysymys äänensävystäni... tai omastannekaan.
- Kysymys on totuudesta. - Minkä totuudesta?
Tiedätte, mistä puhun. Ettekö tiedäkin?
Hillitsette kasvonilmeitänne juuri nyt. Ettekö hillitsekin?
Kasvonilmeitäni?
- Mistä te tarkasti ottaen syytätte minua? - En syytä teitä mistään, Isä Flynn.
Pyydän teitä vain kertomaan, mitä pappilassa tapahtui.
En haluaisi jatkaa tätä.
Ja jos ette ole asioihin tyytyväinen, suosittelen teitä puhumaan Monsigneurille.
Voin vain kuvitella, että tämä onneton käytös johtuu ylitöistä.
Hyvää päivänjatkoa, Sisar.
Sisar.
Hänen hengityksestään tuoksui alkoholi, -
kun hän palasi tapaamisestanne.
- Alkoholi. - Haistoin sen hänen hengityksestään.
No?
- Antakaa tämän asian olla. - En.
Ei ole kiirettä, Isä. Ottaisitteko lisää teetä?
Teidän pitäisi antaa tämän asian olla.
Se ei ole mahdollista.
Herra McGuinn houkutteli Donaldin juomaan ehtoollisviiniä.
Kun sain sen selville, puhuttelin häntä.
Ne olivat kyyneliä. Hän aneli saada olla kuoripoika. Säälin häntä.
Sanoin hänelle, että ellei kukaan muu saisi tietää, antaisin hänen jatkaa.
Voi mikä helpotus! Tämä selittää kaiken!
Kiitos Jumalalle! Sisar, kaikki olikin erehdystä!
- Entä, jos puhun herra McGuinnin kanssa? - Voitte kaikin mokomin puhua.
Nyt salaisuus on paljastunut, eikä hän saa olla kuoripoika. Sitä yritin välttää.
- Yrititte suojella poikaa. - Juuri niin.
Olisin saattanut tehdä samoin.
Onko mitään mahdollisuutta, että Donald saisi jäädä kuoripojaksi?
Jos poika juo ehtoollisviiniä, hän ei voi jatkaa kuoripoikana.
Se on totta.
- Oletteko nyt tyytyväinen? - Kyllä olen.
Minun täytyy mennä. Minulla on kirjoitettavaa.
- Suvaitsemattomuudesta. - Juuri niin.
En ole tyytyväinen siihen, miten hoiditte tämän, Sisar.
Sisar.
Mikä helpotus. Hän selitti kaiken.
- Uskotko häntä? - Tietenkin.
Eikö olekin helpompaa uskoa häntä?
Mutta me tarkistamme tarinan vielä herra McGuinnilta.
Niin. Tuollaiset ihmiset ovat ovelia.
- Minä olen aivan vakuuttunut. - Etkä ole.
Haluat vain selvittää asiat, jolloin voit valita yksinkertaisimman tien.
En halua enää jatkaa tätä.
- Minä paljastan hänet. - Kuinka voitte olla niin varma, että hän valehtelee?
Kokemuksesta.
Te ette vain pidä hänestä.
Ette pidä siitä, että hän käyttää kuulakärkikynää.
Ette pidä siitäkään, että hän laittaa kolme palaa sokeria teehensä.
Ette pidä siitä, että hän pitää "Kuuraparrasta".
Ja se, että annatte tuollaisen vaikuttaa itseenne, on kamalaa. Aivan kamalaa.
Pidän "Kuuraparrasta".
Ja minun mielestäni olisi mukavaa, ettei tämä koulu olisi kuin vankila!
Ja mielestäni on hyvä asia, että rakastan historian opettamista, -
ja että saatan inspiroida oppilaani rakastamaan sitä myös!
Ja jos tuomitsette minut sanoen, etten sovellu opettajaksi, olkoon sitten niin!
Istukaa alas.
Katsokaapa tuota. Räjäytitte lamppuni.
Muinaisessa Spartassa tärkeät asiat päätti se, joka huusi kovimmin.
Valitettavasti emme ole muinaisessa Spartassa.
Oletko rehellisesti sitä mieltä, että tämän koulun oppilaita kohdellaan kuin vankeja?
En. Itse asiassa, he näyttävät melko iloisilta, mutta he kaikki pelkäävät teitä.
Niin. Niin se menee.
Istu siinä.
Täällä on Sisar Aloysius Beauvier, St. Nicholaksen koulun rehtori.
Oletteko rouva Miller?
Soitan poikanne Donaldin vuoksi.
Eräs nainen juorusi ystävälleen miehestä, jonka hän hädin tuskin tuntee.
Tiedän, ettei kukaan muu ole tehnyt sitä koskaan.
Hän näki yöllä unen.
Suuri käsi ilmestyi hänen yläpuolelleen, ja osoitti häntä.
Välittömästi hänet valtasi valtava syyllisyydentunne.
Seuraavana päivänä hän meni ripittäytymään.
Hän valitsi vanhan seurakunnan papin, Isä O'Rourken, -
ja kertoi hänelle koko tarinan.
"Onko juoruilu syntiä?" hän kysyi vanhalta mieheltä.
"Miksi kaikkivaltiaan Jumalan käden sormi osoitti suoraan minuun?"
"Pitäisikö minun pyytää synninpäästöä? Kertokaa minulle, olenko tehnyt väärin."
"Kyllä!" Isä O'Rourke vastasi.
"Kyllä, sinä ymmärtämätön, piittaamaton nainen!
Olet tehnyt väärän todistuksen naapuriasi vastaan, -
olet toiminut nopeasti ja saanut aikaan hänen maineensa menetyksen, -
ja sinun tulisi olla häpeissäsi sydämesi pohjasta asti!"
Niin nainen sanoi olevansa pahoillaan ja pyysi anteeksiantoa.
"Ei niin nopeasti!" sanoi O'Rourke.
"Haluan, että menet kotiin, viet tyynyn katolle, -
leikkaat sen auki veitsellä ja palaat takaisin luokseni!"
Niin nainen meni kotiinsa, otti tyynyn sängystään ja veitsen laatikosta, -
meni paloportaita pitkin katolle ja halkaisi tyynyn.
Sitten hän palasi takaisin vanhan seurakunnan papin luo, kuten oli määrätty.
"Leikkasitko tyynyn veitsellä?" pappi kysyi.
"Kyllä, Isä." "Ja mitä siellä oli?"
"Höyheniä," nainen vastasi.
"Höyheniä?" pappi toisti.
"Höyheniä oli kaikkialla, Isä!"
"Haluan sinun menevät nyt takaisin, -
ja poimivan talteen joka ikisen höyhenen joka lensi tuulen mukana!"
"No", nainen sanoi. "Ei sellaista voi tehdä."
"En tiedä, minne ne lensivät. Tuuli kuljetti niitä kaikkialle."
"Ja se," sanoi Isä O'Rourke, "on juoru!"
Isän, Pojan ja Pyhän Hengen nimeen, aamen.
Nouskaa.
Mitä tuo lintu valittaa?
Mikä lintu se on? Kottarainen? Laulukottarainen?
- Varis. - Niin tietenkin.
Oletko rukoilemassa? Ei ollut tarkoitus keskeyttää.
- Ei, en minä rukoile. - Näytät alakuloiselta.
En pysty nukkumaan.
- Miksi et? - Pahoja unia.
Minäkään en saa aina nukuttua.
Miksi? Näettekö ison käden sormen osoittamassa itseänne?
Kyllä. Toisinaan.
Oliko saarnanne osoitettu erityisesti jollekulle?
Mitä arvelette?
Sain kirjeen veljeltäni Marylandista. Hän on hyvin sairas.
- Teidän pitäisi mennä katsomaan häntä. - En voi jättää luokkaani.
- Onko se totta? - Mikä?
Tiedätte kyllä, mitä tarkoitan.
En tiedä.
Näin teidän laittavan aluspaidan Donald Millerin kaappiin.
- Hän jätti sen sakastiin. - Miksi ette antanut sitä suoraan hänelle?
Yritän säästää häntä lisähankaluuksilta.
Se olen minä, joka huolehtii siitä lapsesta, ei hän.
Onko hän koskaan ojentanut kättään?
Se musta poika tarvitsee apua, tai hän ei selviä.
Muuten poika jää oman onnensa nojaan. Miksi hän joi viiniä? Hänellä on ongelmia.
Ja kun hän näkee minun puhuvan lapsille kuin ihmisille, hän olettaa heti, -
että siinä on oltava jotakin väärää.
En aio antaa hänen pitää tätä seurakuntaa pimeällä keskiajalla.
Enkä aio antaa hänen tuhota minun laupeudentajuani.
- Se ei varmasti ole hänen tarkoituksensa. - Välitän tästä seurakunnasta. - Tiedän sen.
Aivan kuin sinä välität luokastasi. Sinä rakastat heitä, eikö vain?
- Kyllä. - Ja se on luonnollista.
Kuinka muuten voisit saada yhteyden lapsiin?
Näen kasvoistasi elämänviisautesi. Se on hyväsydämisyys.
En tiedä. Tarkoitan, että niin tietenkin.
Täällä on ihmisiä, jotka arvostelevat inhimillisyyttäsi, Sisar, -
ja kertovat sinulle, että sydämesi valo on heikkoutta. Älä usko sitä.
Se on julmien ihmisten ikivanha tapa tuhota hyväntahtoisuus hyveellisyyden nimissä.
Rakkaudessa ei ole mitään väärää.
- Rakkaudessa? - Oletko unohtanut Vapahtajamme viestin?
Se on ihmisten rakkaus.
Minusta vain tuntuu, että kaikki on päälaellaan.
Elämässä vain on aikoja, jolloin tunnemme olevamme eksyksissä. Sellaista tapahtuu.
Ja sekin on side.
- Kukkia. - Muistuttavat minua keväästä.
Minun pitäisi mennä.
- Olen pahoillani veljesi sairauden vuoksi. - Kiitos, Isä.
- En usko sitä. - Etkö?
- En. - Kiitos, Sisar. Hyvin paljon kiitoksia.
Isä, minusta tuntuu että minun vain pitää kertoa jollekin.
- Hei, Noreen. - Olen rakastunut.
- Sehän on ihanaa. Kuka on se onnekas poika? - Jimmy Hurley.
- Oletko kertonut hänelle? Ehkä sinun pitäisi. - Ehkä kerronkin, Isä.
Jimmy! Jimmy Hurley!
Isä Sherman...
Pudotit jotain.
Ei tässä mitään.
No niin. Hiljaa!
Sanoin, että hiljaa! Se joka seuraavaksi puhuu, lähetetään suoraan rehtorin luo!
Kysymys oli: Mikä oli Patrick Henryn kuuluisa lausuma?
- Donald. - Sisar?
Mikä kysymys oli?
Kukaan ei auta häntä. Jimmy, laita kätesi alas.
Donald Miller, nouse seisomaan.
- Mikä kysymys oli, Donald? - En tiedä, Sisar.
- Sehän tarkoittaa, ettet kuunnellut. - Niin, Sisar.
Kysymys oli: Mikä oli Patrick Henryn kuuluisa lausuma?
- En tiedä. - "Anna minulle vapaus tai anna minulle kuolema!"
James Hurley, mene heti rehtorin kansliaan! Nyt!
- Rouva Miller? - Niin.
Tulkaa sisään. Olkaa hyvä, ja istukaa.
Olin vaihtamassa lamppua.
Luulin tulleeni vääränä päivänä. Ette avannut.
No, näin meidän kahden kesken, -
kuuntelin transistoriradiota kuulokkeilla.
Katsokaa, miten pieniä nykyisin tehdään.
Takavarikoin ne eräältä oppilaalta, enkä nyt pysty lopettamaan kuuntelemista.
- Pidättekö musiikista? - En. Uutislähetyksistä.
Vuosia sitten kuuntelin kaikki uutislähetykset, -
koska mieheni oli sodassa Italiassa.
- Olitteko naimisissa? - Kyllä, mutta mieheni kaatui.
- Tuleeko miehenne? - Hän ei voinut lähteä työstään.
- Minulla on vain puoli tuntia aikaa. - Ymmärrän toki. Se olikin paljon pyydetty.
- Miten Donaldilla menee? - Hän selvittää oppiaineensa. Hän on keskiverto-oppilas.
Hyvä. Hän oli pettynyt, kun hän ei enää saanut olla kuoripoika.
- Kertoiko hän miksi? - Hän sanoi, että hän jäi kiinni ehtoollisviinin juonnista.
- Se on se syy. - No, se vaikuttaa reilulta.
Hän on hyvä poika, Sisar. Hän mokasi siinä, mutta hän on kaiken kaikkiaan hyvä poika.
- Millainen hän on kotona? - Hänen isänsä antoi hänelle selkäsaunan sen viinin takia.
- Ei hänen olisi pitänyt. - Älkää te sanoko, mitä mieheni saa tehdä. Te olette taustalla.
Mieheni ei halunnut Donaldin tulevan tänne.
- Miksi? - Hän luuli tulevan ongelmia toisten poikien kanssa. Sellaista ei ole tapahtunut.
- Hyvä. - Se pappi, Isä Flynn, on pitänyt Donaldia silmällä.
Niin.
Anteeksi.
- James Hurley, miksi et ole luokassasi? - Sisar James lähetti minut tänne.
- Minkä vuoksi? - Puhumisen. - Mene sitten takaisin ja pidä suusi kiinni! Mene, mene!
Mitä täällä tapahtuu?
Ei kuulu sinulle. Mene takaisin tunnillesi.
- Hevonpaskaa. - Mitä sanoit? - En mitään.
- Sanoitteko, että teillä on 20 minuuttia? - Siksi, koska minun täytyy kävellä töihin.
- Missä työpaikkanne on? - Parkchesterissa.
Ellen ala siivoamista iltapäivään mennessä, en ole kotona päästämässä Donaldia sisälle.
- Voinko kävellä kanssanne? - Kaikin mokomin.
...kahdeksan kuudeskymmenesneljäsosaa. Osaako joku kertoa yhteisen nimittäjän?
Eikö kukaan? Tulitteko jo takaisin, herra Hurley?
- Sanoin, että tulitteko jo takaisin, herra Hurley! - Jättäkää minut rauhaan.
Kenelle sinä luulet puhuvasi?
Tämä on minun luokkahuoneeni, poika. Älä unohda sitä.
Anteeksi.
Anteeksi, Jimmy.
Oletteko tavannut Isä Flynnin?
Vain nähnyt hänet alttarilla, en ole tavannut kasvotusten.
Olen vain kuullut hänestä Donaldilta.
- Ja mitä hän on kertonut? - No, tiedättehän. "Isä Flynn, Isä Flynn. "
Donald palvoo häntä. Mies antaa hänelle aikaa, jota poika tarvitsee.
- Hän tarvitsee sitä. - Rouva Miller, meillä saattaa olla ongelma.
Arvelinkin että täytyy olla joku syy siihen, että halusitte tavata.
Rehtorin työ on iso työ.
Haluan vain sanoa, että se on vasta kesäkuussa.
- Anteeksi? - Mikä tahansa ongelma onkin, Donald voi ratkaista sen vasta kesäkuussa.
- Silloin hän on jo oppikoulussa. - Aivan.
Jos hän valmistuu täältä, hänellä on paremmat mahdollisuudet päästä hyvään oppikouluun.
Ja se merkitsee mahdollisuutta päästä korkeakouluun.
En näe tällä hetkellä mitään syytä, miksi hän ei valmistuisi yhtä aikaa luokkansa kanssa.
- Se on tärkeintä meille. - Epäilen sitä.
Antakaa tulla.
Olen huolissani poikanne ja Isä Flynnin välisestä suhteesta.
Sanoitte olevanne huolissanne. Mitä tarkoittaa, että olette huolissanne?
Saattaa olla, ettei se ole oikein.
Jokaisessa on jotakin vikaa. Pitää olla suvaitsevainen. Työpaikkani on tuossa.
Suoraan sanoen, olen huolissani siitä, -
että Isä Flynn on mahdollisesti lähennellyt poikaanne.
- Saattanut lähennellä. - En voi olla varma.
- Ei todisteita? - Ei. - Sittenhän sitä ei ehkä ole tapahtunut.
Luulen, että siinä on jotakin.
Luulen, että Isä Flynn antoi Donaldille ehtoollisviiniä.
Miksi hän sen olisi tehnyt?
- Onko Donald käyttäytynyt oudosti lähiaikoina? - Ei.
- Ei mitään tavallisesta poikkeavaa? - Hän on ollut oma itsensä.
- Hyvä on. - Katsokaahan, Sisar. En halua hankaluuksia.
Minä en... En ole varma, ymmärsittekö täysin.
Luulen ymmärtäväni sellaiset asiat, mutta en halua sekaantua sellaiseen.
Kuinka niin?
Minulla on vain pari minuuttia. En väitä vastaan, mutta jos puhumme jostain, joka on -
papin ja minun poikani välistä, se ei ole poikani syy.
- En sellaiseen viitannutkaan... - Hän on vain poika.
- Tiedän. - 12-vuotias. Jos jotakuta täytyy syyttää, sen tulee olla mies eikä poika.
- Tiedän. Olen täysin samaa mieltä. - Olette samaa mieltä kanssani, -
- mutta sain silti puhelun rehtorilta. - Olen huolissani Donaldin hyvinvoinnista.
Luuletteko tosiaan, että pappi antoi Donaldille ehtoollisviiniä juotavaksi?
- Kyllä, luulen. - Miksi sitten poikani erotettiin kuoripojista, -
jos mies antoi viinin hänelle?
Poika jäi kiinni, mies ei.
Eli syytätte poikaani. Ei haittaa, vaikka poikaani syytetään. Tiedättekö miksi?
- Antaisitte minun... - Sisar, te ette käy viittaan puettua miestä vastaan ja voita.
- Hänellä on virka. - Ja hänellä on poikanne.
- Antakaa sitten olla. - Mitä?
- Vain kesäkuuhun. - Tiedättekö, mitä puhutte?
Tiedän siitä enemmän kuin te.
Uskon, että tämä mies on luomassa tai on jo luonut -
- sopimattoman suhteen poikaanne. - En tiedä.
- Tiedän olevani oikeassa. - Miksi pidätte tuollaista varmana, vaikka se ei sitä ole?
Millainen äiti te olette?
Anteeksi vain, mutta ette tiedä tarpeeksi elämästä sanoaksenne -
- tuollaista, Sisar. - Tiedän tarpeeksi. - Ehkä tiedätte säännöt, mutta se ei riitä
Tiedän, mitä en voi hyväksyä!
Hyväksytte mitä teidän pitää, ja teette töitä sen eteen.
- Mies on koulussani. - Jossakinhan hänen on oltava, ja kyllä hän tekee jotain hyvääkin.
- Hän on poikien kanssa! - No, jospa jotkut pojista haluavat jäädä kiinni!
Sen takia Donaldin isä löi häntä.
Ei viinin takia.
Mitä te puhutte?
Puhun pojan luonteesta nyt, en mistään mitä hän on tehnyt.
Et voi asettaa lasta vastuuseen siitä, millaiseksi Jumala hänet loi.
Olen kiinnostunut vain toimenpiteistä, rouva Miller.
- Sitten on pojan luonne. - Jättäkää se pois laskuista. - Unohtakaa se sitten.
Olette se, joka pakottaa ihmisiä sanomaan asioita.
Poikani tuli kouluunne, koska hänet oltiin vähällä tappaa yleisessä koulussa.
Hänen isänsä ei pidä hänestä.
Hän tulee kouluunne, ja lapset eivät pidä hänestä.
Yksi mies on hyvä hänelle. Tämä pappi. Onko miehellä siihen syynsä? Kyllä.
Jokaisella on. Teilläkin on syynne.
Mutta kysynkö minä mieheltä, miksi hän on hyvä pojalleni?
En.
Sen ei ole väliä, miksi.
Poikani tarvitsee jonkun miehen välittämään itsestään, -
ja auttamaan hänet sinne, minne hän haluaa mennä.
Kiitän Jumalaa, että tämä koulutettu mies, jolla on hyvyyttä, haluaa tehdä juuri sen.
- Ei se mene niin. - Vain kesäkuuhun saakka.
Heitän poikanne ulos tästä koulusta.
Ja miksi tekisitte niin, jos tämä ei alkanut hänen syystään?
Koska aion lopettaa tämän.
- Satutatte poikaani saadaksenne tahtonne läpi? - Ei se lopu poikaanne.
- Erottakaa sitten pappi. - Yritän juuri tehdä sen.
Mitä sitten haluatte minusta?
En mitään.
- Miten se sitten päättyykään. - Älkää sotkeko poikaani tähän.
Mieheni tappaa sen lapsen tällaisten asioiden vuoksi.
Minä yritän.
Olen jo myöhässä.
Sisar, -
en tiedä olemmeko samalla puolella.
Seison poikani rinnalla, samoin kuin niiden jotka ovat hänelle hyviä.
Oli mukavaa nähdä teitä. Hyvää päivänjatkoa.
- Voinko tulla sisään? - Pitäisi olla kolmaskin osapuoli.
Mitä Donaldin äiti teki täällä?
- Meillä oli keskustelu. - Mistä asiasta?
Kolmas osapuoli todellakin pitäisi olla paikalla.
Ei, Sisar. Ei kolmatta osapuolta. Meidän on keskusteltava.
Teidän on lopetettava tämä sotaretki minua vastaan!
Voitte lopettaa sen milloin vain.
- Miten? - Tunnustamalla ja eroamalla. - Te aiotte tuhota maineeni!
Kuka avaa aina ikkunani?
- Mitä teette tässä koulussa? - Yritän tehdä hyvää!
Oikeastaan, mitä teette papistossa?
Johdatte yksisilmäisesti tätä koulua ja tätä seurakuntaa taaksepäin!
- Taaksepäin? - Edistysmielisestä opetuksesta ja vastaanottavaisesta kirkosta!
Ette voi harhauttaa minua, Isä. Tämä ei johdu minun käytöksestäni, vaan teidän.
Ei, tämä johtuu teidän perättömistä epäilyksistänne.
- Se on totta. Minulla on epäilyksiä. - Antakaa olla. Eivät ne ole tärkeitä.
Minä päätän, mikä on tärkeää.
Miksi epäilette minua? Mitä olen tehnyt?
Annoitte sille pojalle viiniä ja annoitte hänen ottaa syyn niskoilleen.
Tuo ei tosiaankaan pidä paikkaansa! Puhuitteko herra McGuinnin kanssa?
Kaikki mitä McGuinn tietää on se, että poika joi viiniä.
Hän ei tiedä, miten tämä tuli juoneeksi sitä.
Oliko hänen äidillään mitään lisättävää siihen?
- Ei. - Se on sitten siinä. - En ole tyytyväinen.
- Kysykää sitten pojalta! - Hän suojelee teitä.
- Miksi hän sellaista tekisi? - Koska olette viekoitellut hänet.
Tehän olette seinähullu! Olette saanut päähänne, että olen turmellut -
tämän lapsen annettuani hänelle viiniä, eikä mikään sanomani muuta sitä.
- Juuri niin. - Mutta viinillä ei ole tämän asian kanssa tekemistä.
Ei oikeasti. Teillä oli jo aiemmin minua kohtaan periaatteellinen epäluottamus!
Juuri te käskitte Sisar Jamesia tarkkailemaan tilannetta, vai mitä?
- Se on totta. - Siis myönnätte sen! - Ilman muuta.
Miksi?
- Minä tunnen ihmiset. - Se ei riitä! - Ei sen tarvitsekaan.
- Kuinka niin? - Te kerrotte minulle, mitä olette tehnyt!
Niinköhän kerron.
- Taas kävi näin. - Sisar James on vakuuttunut syyttömyydestäni.
Olette siis puhunut Sisar Jamesin kanssa?
- Tietenkin puhuitte Sisar Jamesille. - Tiesittekö, että Donaldin isä lyö? - Kyllä.
Ja voisiko se olla syynä pojan outoon käytökseen, jonka Sisar James huomioi?
- Voi se ollakin. - Mitä tämä sitten on? Mitä?
Mikä kuulemanne, mikä näkemänne vakuutti teidät noin vahvasti?
- Mitä sillä on väliä? - On sillä väliä!
Haluan tietää!
Tuosta ikkunasta näin kun tartuitte William Londonin ranteeseen, -
näin hänen vetävän sen pois.
- Oletteko vakavissanne? - Kyllä olen.
- Siinäkö kaikki? - Siinä oli kaikki.
- Eihän se ole mitään. - Mitä teette? - Kirjoitan muistiin, mitä sanotte.
Se voi olla tärkeää, kun joudun selittämään miksi teidät pitää irtisanoa.
Tänä aamuna, ennen kuin puhuin rouva Millerin kanssa, -
soitin varmuuden vuoksi edelliseen seurakuntaanne.
- Mitä hän sanoi? - Kuka? - Pastori.
En puhunut pastorin kanssa. Puhuin nunnan kanssa.
- Teidän olisi pitänyt puhua pastorille. - Minä puhuin nunnan kanssa.
Tiedätte, ettei valitsemanne tie ole oikea, Sisar.
Kirkko on hyvin selkeä. Teidän olisi pitänyt puhua pastorille.
Miksi? Onko teillä kahdella sopimus?
Ei, teillä ei ole oikeutta penkoa menneisyyttäni!
Teillä on historia. Tämä on kolmas seurakuntanne viiden vuoden aikana.
- Soittakaa pastorille. - Miksi? - Kysykää, miksi lähdin. Se on täysin viatonta.
- En aio soittaa pastorille. - Olen hyvä pappi!
Etsitte uuden lapsen, ja taas uuden, kunnes teidät pysäytetään.
- Kenelle nunnista puhuit? - En kerro.
- En ole koskenut lapseen. - Olette te.
Teillä ei ole pienintäkään todistetta mistään.
Mutta minulla on varmuus asiasta, ja sen voimalla menen viimeisimpään seurakuntaanne -
ja sitäkin edelliseen, jos on tarpeen. Minä etsin lapsen vanhemman.
Uskokaa pois, Isä Flynn, minä etsin!
Teillä ei ole oikeutta toimia itseksenne! Olette vannonut myös kuuliaisuusvalan!
Joudutte vastaamaan meille! Teillä ei ole oikeutta poistua kirkosta!
Minä poistun kirkosta, jos se pitää tehdä, -
kunnes ovi suljetaan takanani! Teen mitä pitää, vaikka minut kirottaisiin helvettiin!
Teidän pitäisi ymmärtää se, tai olette käsittänyt minut väärin.
Annoitteko Donald Millerille viiniä juotavaksi?
- Oletteko koskaan tehnyt mitään väärin? - Olen.
Kuolemansynnin?
- Kyllä. - Ja?
Tunnustin sen, Isä!
Mitä tahansa olenkin tehnyt, olen jättäytynyt rippi-isäni huomaan.
Niin kuin tekin. Olemme samanlaisia.
Ei, emme ole samanlaisia.
Pureva koira on pureva koira.
Annoitteko Donald Millerille viiniä juotavaksi?
- En. - Äänetön suostumus?
Ei.
Valehtelette.
Hyvä on sitten.
Jos ette lähde toimistostani, minä lähden.
Ja kun kerran menen, en pysähdy.
Odottakaa.
En voi kertoa kaikkea, ymmärrättekö? On asioita, joita en voi kertoa.
Jopa silloin kun ette voi kuvitellakaan selitystä, Sisar, -
muistakaa, että on asioita tietämyksenne yläpuolella.
Jopa silloin, kun tunnette olevanne varma, se on vain tunne, ei totuus.
Teidän on anottava siirtoa, ja otettava virkavapaata, kunnes siirto on myönnetty.
Ette jätä minulle mitään.
Donald Millerillä ei ole mitään, ja te otatte siitä täyden hyödyn.
En ole tehnyt mitään väärin. Välitän siitä pojasta.
Miksi?
Koska hymyilette hänelle ja olette hänelle myötämielinen, -
ja puhutte hänelle kuin olisitte samanlainen kuin hän?
Olette huijari.
Ja se lämmin tunne, jonka tunsitte, -
kun poika katsoi teihin luottaen, ei ollut hyveellisyyden tuntemus.
Sellaisen kokee kuka tahansa juoppo rommitotinsa äärellä.
- Voin taistella teitä vastaan. - Tulette häviämään.
- Missä teidän laupeutenne on? - Ei missään, mistä sen saisitte.
Jääkää tänne. Kootkaa itsenne Voitte käyttää puhelinta, jos haluatte.
Hyvää päivänjatkoa, Isä.
En tunne teitä kohtaan sympatiaa.
Tiedän, että olette kykenemätön katumaan aidosti.
Ja leikatkaa kyntenne.
En ole koskaan pitänyt hyvästien jättämisestä.
Kaikilla meillä on takanamme tuuli, joka vie meidät läpi elämän.
Emme näe sitä koskaan, emme voi ohjata sitä, emme edes tiedä sen tarkoitusta.
Olisin jäänyt joukkoonne pidemmäksi aikaa, mutta tämä tuuli johdattaa minut pois.
Tulen kaipaamaan sitä täällä. Ja tulen kaipaamaan teitä.
Mutta luotan siihen, että se voima, joka työntää minua eteenpäin -
joka toimii korkeammassa tietoisuudessa -
parhaakseni, on uskoni.
Haluaisin tulla sinne alas joukkoonne sanomaan hyvästit, -
ja toivottamaan teille rauhallista ja rakastavaa mieltä.
Hyvästi, poikani.
Hauskaa lomaa.
Kiitos.
Kiitoksia oikein paljon. Jumalan siunausta.
Hyvästi.
- Sisar James, tervetuloa takaisin. - Kiitoksia, Sisar.
- Sinua kaivattiin. Kuinka veljesi voi? - Paremmin. Paljon paremmin.
Olen hyvin iloinen. Rukoilin hänen puolestaan.
Oli hyvä päästä hetkeksi pois. Minun piti tavata perheeni.
Siinä tapauksessa olen iloinen, että teit sen.
Ja Isä Flynnkö on lähtenyt?
Niin.
Eli te teitte sen. Saitte hänet lähtemään.
Kyllä.
Donald Millerin sydän on särkynyt.
Ei voi auttaa. Kestää kesäkuuhun saakka.
En usko, että Isä Flynn teki mitään väärin.
- Niinkö? Saiko hän sinut vakuuttuneeksi? - Kyllä hän sai.
- Näytittekö sitä koskaan toteen? - Kenelle?
- Muille kuin itsellenne? - En kenellekään.
- Mutta olitte varma. - Kyllä.
Toivoisin voivani olla kuin te.
- Miksi? - Koska en voi enää nukkua.
Ehkä meitä ei ole tarkoitettu nukkumaan hyvin.
Isä Flynnistä tehtiin St. Jeromen pastori.
- Kuka? - Piispa.
Hän nimitti Isä Flynnin St. Jeromen kirkon ja koulun pastoriksi.
- Se on ylennys. - Ettekö kertonut heille?
Kerroin hyvälle Monsigneurillemme. Menin poikki pihan ja kerroin hänelle.
Hän ei uskonut sen olevan totta.
Miksi Isä Flynn sitten lähti? Mitä sanoitte, että saitte hänet lähtemään?
Että soitin nunnalle hänen vanhaan seurakuntaansa.
Että olin löytänyt tietoja hänen aikaisemmista rikkeistään.
Eli todistitte sen.
En soittanut sellaista puhelua.
- Te valehtelitte? - Kyllä.
Mutta ellei hänellä olisi sellaista historiaa, vale ei olisi toiminut.
Hänen eronpyyntönsä oli hänen tunnustuksensa.
Hän oli, mitä arvelinkin hänen olevan.
Ja hän on lähtenyt pois.
En voi uskoa, että valehtelitte.
Otettaessa kiinni väärintekijää, se on yksi askel Jumalasta poispäin.
Totta kai sillä on hintansa.
Ymmärrän.
Voi, Sisar James!
Mitä nyt, Sisar?
Minulla on epäilyksiä!
Minulla on melkoisia epäilyksiä!